Released on www.DanishBits.org
Vad tycker du att det ser ut som?
-Hundpiss? -Lampolja?
Kloakvatten.
Problemet är att mr Ludd nog vid ett eller annat tillfälle-
-druckit alla dessa substanser.
Det måste äckla dem ordentligt.
Wendell, nästa gång du tittar på denna vätska-
-kommer du att inse att det inte är whisky du har druckit hela livet-
-utan din mors avföring.
Ibland har du lite för lätt för det här...
Hädanefter är all alkohol, whisky, öl och vin-
-gjord av din mors utsöndringar.
Om du dricker det kommer du att bli fruktansvärt sjuk.
Du kommer att bli illamående av blotta åsynen.
Jag ska nu väcka dig, efter att ha räknat till tre.
Ett...
...två...
...tre.
Jag ska börja skriva upp det här.
D.W. Garrison Carr. Två "r" i Garrison, två "r" i Carr.
Jag står under dr Algernon Edwards vård. Med ett "r".
-Jag kan inte se det här, -Mr Carr. - Opal.
-Vad gör du här? -Jag försöker skriva in mig...
...men de tycks inte ha mitt namn.
Det måste ha skett ett misstag.
Har någon sagt att jag har fått tillstånd att utföra operationen här?
Jag ger dig tillstånd.
Det var inte så jag ville sköta det här.
Jag vet. Du ville få tillstånd.
Nu har du det. Från oss.
Är du fortfarande vaken?
Ja.
-Vad är det som är så roligt? -Varför har du på dig det där?
Att komma in fullt klädd vore fel-
-och att komma in helt avklädd vore för framfusigt, så...
Hur skulle det kunna vara för framfusigt?
Jag tror att det är det som är poängen.
Jag hoppas att du ska vara framfusig.
-Får jag lov? -Kom igen!
Herregud...
-Är du nervös? -Ja.
Hurså, verkar jag nervös?
-Det är jag också. -Bra.
-Ved du vad du gör? -Jag vet faktiskt inte.
-Litegrann. Vet du vad du gör? -Inte det minsta.
Men min farbror var körsnär och ägde en farm.
Han födde upp minkar och bävrar, så jag har lite att gå på.
Så där?
Du vet då hur man skapar rätt stämning.
-Kyss mig bara. -Jag försöker ju.
Nu! Ge mig den nu!
Det krävdes tre provningar, men den är perfekt.
Perfekt? Den är utsökt!
Det är fransk Chantillyspets med florettsilkes-taft.
Vet du hur mycket din Henry måste ha spenderat på den?
Jag vet exakt hur mycket. Det var inte han som köpte den, det var jag.
-Var det inte han som köpte den? -Nej.
Men han förväntar sig det, och han ska få det.
Det här är bara hälften av vad ni är skyldiga.
Vi har haft oförutsedda utgifter. Vi känner alla av de svåra tiderna.
Det skulle nog finnas mer om du inte stal så mycket till din nya våning.
Min firma jobbar med mäklare i hela stan. Jag och mina vänner pratar.
Jag funderade på ett besök för att se den smutsiga horan-
-och hennes snedögda eskort som du har tagit dit.
Det har inget med denna byggnad att göra.
Stämmer det så kan du nog tala om för styrelsen att jag vill ha pengarna.
Och min taxa ökar med en dollar i timmen.
Ursäkta, doktorn.
Mitt bråck tycks inte uppskatta denna säng särskilt mycket.
Vore det möjligt att få något mot obehaget?
Nej.
TERPENTIN
-Vad är det? -Har du sett på avdelningen?
-Jag skulle ju prata med styrelsen. -Jag uppskattar det.
Att skriva in Carr var hans egen idé. Jag visste inget.
-Kunde du inte ha bett honom gå? -Jo, men det gjorde jag inte.
För innerst inne visste jag att styrelsen aldrig skulle tillåta det.
Jag visste att det vore slöseri med tid att ens fråga.
-Och nog tid har redan slösats bort. -Då gratulerar jag till din seger.
Han är den förste och troligen siste på länge, det lär styrelsen se till.
De behandlar gärna värdelösa drogmissbrukare-
-men Gud förbjude att de behandlar färgade som förtjänar det.
Om du hade varit tålmodig kunde jag ha genomdrivit det.
Istället beter du dig som ett barn. Nu får du utkämpa striden ensam.
-Jag väntade mig inget annat. -Är detta en provokation?
Det är framtiden. Du ser det som för tidigt och jag som för sent.
Jag vet inte. Begick vi ett misstag med hortensiorna?
Färgen tycks skära sig med bordsdukarna.
Och salladsgafflarna är inte korrekt putsade. Titta.
Det ser bra ut.
"Bra" är inte vad dessa gäster väntar sig. Det borde du av alla veta.
Kan du ge mig min handväska? Jag har lite nervmedel där.
Hur kan du vara så lugn?
För att jag vet att det blir den bästa insamlingsbalen på säsongen.
Jag måste gå. Jag har en sista provning av min klänning.
Jag kommer tillbaka efteråt.
Kan jag hjälpa er, miss? Kom ni med den båten?
Nej, jag kom för att tala med någon.
-Väntar man er? -Nej.
-Corinthian ankommer imorgon. -Den väntas göra det.
Det är ett av min fars skepp. Robertson-rederiet.
Jag är Cornelia Robertson. Showalter numera.
-Är ni här i affärer? -Jag antar det.
Då ska ni tala med huvudinspektör Bradley.
Jag minns när han började. Din gamle far hade några skraltiga skruvhögar.
De flesta med sig själv som skeppare. Och se på honom nu.
Får jag syn på ett Robertson-skepp ber jag karlarna behandla det väl.
Jag vet att han skulle vara tacksam. Rederiet betyder allt för oss.
Jag har aldrig mött en kvinna från ett rederi. Särskilt ingen som du.
Min far sätter stor tilltro till mig.
Gäller det nåt särskilt ärende eller vår vanliga överenskommelse?
Bara det vanliga. Ingen annan fanns tillgänglig.
Vi brukar sköta det i månadsskiftet, men du kan få det vi har hittills.
De kommer från alla håll numera. Varje månad kommer det fler.
Men här är det ingen som gnäller, även om det betyder mer arbete.
-Är det här alla passagerare? -Bara de som skulle ha skickats hem.
Och en av mina inspektörer...
Han sa att han blev sjuk av en vi släppte igenom.
Han hotade att gå till cheferna om han inte fick en större andel.
-Men det tog vi hand om. -Jaså?
-Vilken sjukdom? -Det sa han inte.
-Frågade ni inte? -Nej.
Vet ni vilken passagerare som smittade honom?
Nåt avskum från tredjeklass som flyttades upp till andraklass.
Vi håller dem utom synhåll och plockar av dem snabbt här i hamnen.
Naturligtvis. Allt är bättre än att låta dem passera läkarna på Ellis.
Smart att betala mig för att släppa igenom dem, istället för hemresan.
Stora besparingar. Ni Robertsons är klyftiga.
Det är vi verkligen.
Vi har arbetat med åtskiljare för att skapa hud att täcka såren med.
Vi måste vara noggranna och arbeta långsamt. Blodförlust måste undvikas.
De mer erfarna sköterskorna assisterar en kirurg var.
Syster Pell och Edwards, Baker och Gallinger.
-Syster Elkins, du är med mig. -Shane har mest erfarenhet av eter.
Du assisterar dr Chickering med att hålla dem sövda.
Ryan och Kenilworth håller uppsikt över hur mycket blod de förlorat.
Eftersom vi är säkra på att Zoya och Nika har varsitt blodomlopp-
-kan vi ge transfusioner från den ena till den andra.
-Men det är endast en sista utväg. -Det vore historiskt.
Jag vill inte skriva historia med en transfusion.
Jag vill skriva historia med deras överlevnad.
Skulle du vilja ha en reporter där? Genevieve frågade.
-Hon är välkommen. -Eftersom flickorna är vita...
Men jag hoppades föreviga operationen med mer än bara ord.
-Fotografier? -Jag tänkte mig rörliga bilder.
-Har en operation dokumenterats så? -Nån gång ska vara den första.
-Henry Robertson har en kamera. -Då får vi fråga honom.
Då kommer den till verklig nytta, istället för vad han nu gör med den.
Hallå där.
-Vart ska du så finklädd? -Till kyrkan.
De kan slänga ut mig om de vill, men då får de göra det personligen.
-Jag följer med. -Jag kan utkämpa mina egna strider.
-Du skulle bara mucka gräl. -För jag vill ju golva en nunna.
En bra vänsterkrok tar sig nog igenom dräkten.
Jag tänkte bara att det vore trevligt.
Vissa predikningar är bra och jag kan de flesta sångerna.
-Du hånar ju Gud vid varje tillfälle. -Det var han som började.
-Ska jag följa med eller inte? -Låt gå.
Rena kläder och inget svärande.
Det enda som är renare än min mun blir skjortjäveln.
Återvänd till din grotta om du inte vill få ögona fulla.
-Det är stängt till solen går upp. -Det tar bara en liten stund.
-En släkting? -Patient.
De satte dit den fina gravstenen för nån vecka sen. Ovanligt för ett barn.
-För kvinnan hon aldrig fick bli. -Då hade hon blivit en rejäl kvinna.
Den där kostade minst femtio dollar.
Sextiofem.
God morgon, flickor. Det är dags att göra er klara.
-God morgon, doktorn. -Bertie, gör mig en tjänst.
-Hoppa upp på den. -Visst.
-Stabilt. -Bra.
Vi vill inte att borden delar sig som Röda havet mitt under operationen.
-Har du druckit? -Nej då, det är terpentin.
-Lite irriterad mage. -Var försiktig med det där.
-Annars får du problem med blåsan. -Tack, doktorn.
-Då kan flickorna börja förberedas. -Det är redan gjort.
Jag hoppas att du har fått vila för det här lär testa uthålligheten.
Litegrann. Har du? Antagligen inte.
Är du orolig inför ingreppet? Vi kan vänta några dagar.
-Vi kan alltid skjuta upp... -Nej då, jag mår utmärkt.
Vi ses i tvättrummet om tjugo minuter.
-Hallå? -Det är jag.
-Mår du bra? -Nej.
De lever nu. Båda två.
De har det inte perfekt, men bra nog.
-De får det bättre när du är klar. -Eller inte.
Abby, det här brukade vara lättare.
Det var aldrig meningen att vara lätt. Det var därför de behövde dig.
Vad behöver du?
Jag vill att du talar om för mig...
...att jag kan göra det här.
Naturligtvis kan du det.
Om jag inte hade trott på dig så hade jag inte ens varit här.
Mina herrar. Mina damer.
De är ryskor. De är sexton år gamla.
De har fram till idag levt ett liv i slaveri, utnyttjande och förnedring.
De är vad vi inom läkarkåren kallar sammanväxta tvillingar-
-förenade med ett band med brosk och mjuk vävnad i midjetrakten.
Noggrann undersökning visade att levern är det enda organ de delar.
Vår avsikt är att separera flickorna och ge dem tillräckligt mycket lever-
-så att den kan återbildas över tid och fortsätta fungera normalt.
Det är deras sista dag som cirkus- attraktion. Ni är deras sista publik.
Det här är inget trolleritrick, ingen illusion, inget fingerfärdighetsknep.
Det är vetenskaplig kunskap och rigorösa experiment-
-som slutligen kommer att låta dessa unga damer få det värdiga liv-
-som ödet hittills har bestulit dem på.
De är redo.
Syster Elkins, skalpell.
När vi öppnade flickorna upptäckte vi en tunn leverförlängning i bandet.
Här är levern helt blottad och dr Gallinger placerar en klämma-
-på hepatoduodenal-ligamentet, vilket minskar blödningen avsevärt.
När levern väl hade delats började båda läkarlagen med att suturera.
Det är svårt att se på filmen, men jag utvecklade en ny sutur-
-baserad på min utforskning av seglarknopar.
Den nya suturen, som jag kallar "Gallinger-knop"-
-gjorde ett utmärkt jobb med att förena vävnad.
Nika, flickan som dr Edwards och jag arbetade på-
-utvecklade ett problem i peritoneum som vi fick ta itu med.
Bukhålan sköljdes noga ren från vätskor för att undvika chock.
För att hjälpa till med det fick vi skapa en öppning i Fossa douglasi.
Hela operationen tog tre och en halv timme.
Flickorna vilar och är vid gott mod.
Nika har en lindrig postoperativ lunginflammation som vi övervakar.
Denna operation bevisar än en gång hur högt vi kan nå-
-på vetenskapens och sinnrikhetens vingar.
-Vad är detta för material? -Celluloid. Ett otroligt ämne.
Tjocka bitar kan formas till föremål.
Jag vet en som gör smycken och lurar i folk att det är äkta elfenben.
Hej, Neely. Jag har något åt dig, till balen ikväll.
-Kan det vänta? -Nej.
-Hur lyckades du... -Ta på dig dem.
Jag lät kontakta juveleraren du sålde dem till och köpte tillbaka dem.
Jag ville att du skulle ha dem då, och jag vill att du ska ha dem nu.
-De är för vackra för någon annan. -Tack.
Jag lät även tillverka detta som ett komplement.
Fantastiskt.
Jag sa alltid sagt att jag skulle behandla dig som en dotter.
Har jag inte gjort det?
Du har varit mycket vänlig. Både du och mrs Showalter.
-Vad är det då du vill ha? -Jag vill inte ha någonting.
För jag har gett dig allt, men det räcker ändå inte för dig.
Vi hade en överenskommelse.
Jag skulle föra dig tillbaka till New York och du skulle sluta ränna runt.
Du svor att ägna all uppmärksamhet åt min son och denna familj.
-Din familj. -Det har jag.
Du har inte gjort något av det!
Du har knappt varit på något av balkommitténs möten.
Istället har du smugit omkring som en tjuv om natten.
Du har kilat runt som en råtta och undersökt din döda inspektör.
-Har du låtit skugga mig? -Av goda skäl.
-Du förstår inte... -Du borde vara gravid!
-Hotade han dig? -Nej.
-Vad hände? -Jag vill bara lämna detta hus...
...och aldrig återvända.
-Man bör inte reta upp min far. -Det bryr jag mig inte om!
Det skulle inte jag heller göra, men du vet att jag tycker om din far-
-och vi måste se till att han skyddas.
-Från vad? -Från dig.
Ursäkta?
Han är skyldig min far en enorm summa.
Hans investering är det enda som håller rederiet flytande.
Ett rykte om en spricka mellan familjerna skulle drabba aktierna.
Vargarna skulle äta honom till frukost på börsen.
-Jag har aldrig ens tänkt... -Därför måste jag tänka åt oss båda.
Lämnar vi min far och hans förmögenhet-
-så kommer det inte att finnas nån förmögenhet hos din far. På länge.
Det finns ett dussin sätt som familjen Showalter kan ruinera er på.
Så vad ska vi göra?
Vad bad min far dig om?
Att göra dig lycklig.
Gör mig då lycklig.
Hur får man upp den? Kan den fastna?
Nej, man sätter bara in den. Fukta den med olivolja först.
-Tänk om karln har nån sjuka. -Mot sjukdomar är gummin bäst.
Helst Goodyear, men de är svåra att komma åt.
Folk har gjort bra kondomer av djurtarmar i åratal.
Man måste bara hitta nån som kan göra dem på rätt sätt.
Ursäkta mig. Jag visste inte att ni hade tebjudning.
Jag lär dem skydda sig mot karlar.
Efter tre snabba sparkar på pungen-
-sätter han hellre på en bikupa än går nära er igen.
Vad använder du för att inte bli gravid med honom?
Inget! Vi delar bara lägenhet, det är allt.
-Säger du det så... -Vad är det som ska firas?
Det är en stor välgörenhetsbal för sjukhuset ikväll.
Inte en chans att jag och Harry blir bjudna-
-så jag tänkte att vi skulle ordna en egen baluns. - Om du vill, Harry.
-Jag antar det. -Bra, då börjar jag med kotletterna.
Hittills har jag sett tre Phipps, två Gould-arvtagare...
-...Van Rensselaer och Lina Astor. -Vi kan vara de enda arbetarna här.
Tänk dig hur jag känner mig. I mitt yrke bär man sällan balklänningar.
Opal, du tycks född att bära dem.
Det är jag. Men jag är här för underhållningen.
-De har "Williams & Walker". -Vi var och såg dem.
-Sen dess har vi inte talat om annat. -Vi ska se dem igen på Broadway.
Jag strider ständigt med Wingo, men han lyssnar inte till förnuft.
Idel förändringar och han bromsar arbetet. Det har blivit hemskt dyrt.
-Avskeda honom. -Naturligtvis.
Jag anade detta så jag höll inne med arvodet.
-Bra gjort. -Ska jag sparka honom nu?
Ni kan göra det imorgon. Låt Michelangelo få sin sista dans.
Victoria. - Hobie och Eunice, jag hoppas ni njuter av festligheterna.
En förtjusande kväll. - Cornelia, du har överträffat dig själv.
Ja minsann, kära du. Dina talanger är ändlösa.
Alla möten du var på har verkligen lönat sig.
Tack.
Sa jag inte att societetslivet skulle vara givande?
Du hade som vanligt rätt, Eunice.
-Cornelia? -Tack för ditt råd, Eunice.
Far, med så många immigranter-
-hoppas jag att det nya Knick ändå har plats för fattiga.
Vi kommer att ha avdelningar, men nu blir majoriteten patienter med medel.
Din far är affärsman, men han har ett sårbart hjärta.
Inte allt för sårbart, får vi hoppas.
Ditt är kanske inte det enda sårbara hjärtat i familjen, kapten.
-Där är fler ben än på en kyrkogård. -Säg inte så.
-Då får jag inte ner efterrätten. -Var ska du få plats med allt?
Jag gör plats.
Så där, nu får jag plats med lite paj.
Jag tänkte på de där damerna du träffade idag.
Att de behöver din kunskap om preventivmedel och sånt.
Det står inte mycket till buds som skyddar kvinnor mot kåta karlar.
De vill alltid tömma påsen i en jänta, utan tanke på följderna.
-Barn och sjukdom, till exempel. -Där har vi det.
Ska vi inte ge dem det? Göra dem en tjänst.
-Ännu ett affärsförslag? -Ja, det sista gick ju bra.
-Tills jag nästan fick tjugo år. -Gummin och sånt är olagligt...
...men inte som aborter. Folk tittar bara snett på det.
Det har jag fått nog av, och straffet är lika hårt.
Damerna behöver det. Karlarna också.
Om han ändå ska in med den gör vi gott genom att paketera leveransen.
Vi kan ju inte fortsätta med aborter-
-så varför inte sätta stopp för problemen innan det går så långt?
Det vore inte så svårt.
Det behövs lammtarmar till kondomerna.
-Ättika och svampar åt damerna. -Vi kan tjäna en förmögenhet.
-Stan är full av kunder. -Det ska Gud veta.
Och vi delar lika den här gången, annars blir det inget.
Det låter rättvist.
Jag kan knappt uttrycka vad det gör med mig att se dig i den klänningen.
Säg det, du. Men du får lov att vänta innan det kan åtgärdas.
-Om jag kunde skulle vi gå genast... -Men det kan du inte.
Jag är här för att dansa och bli dyrkad.
Så jag hoppas verkligen att du kan göra mig glad.
Utan tvivel.
Du kan börja med en drink.
-Vad önskar mademoiselle? -Du är experten.
Två whisky flips, tack.
Hon är en riktig skönhet.
-Om du bara visste. -Jösses...
Hur var Ohio? Löste du oljeproblemet?
Eventuellt. Vi har raffinerat råolja till fotogen och kastat resterna.
De var brandfarliga och spolades ut i floder och sjöar för säkerhets skull.
-Det är det enda ansvarsfulla. -Men vi behövde en ny idé.
Jag tänkte att vi borde ta vara på avfallet också.
Så jag anlitade några kemister och ingenjörer.
De har fått alla maskiner på raffinaderiet att drivas av det.
-Inte på ånga? -Eller elektricitet.
Det är mirakulöst. Vi kallar det "bensin".
Du ser helt fantastisk ut. Vilken klänning!
Henry har gett mig hundra komplimanger. Värd varenda penny.
Min bror kan aldrig säga nej till en vacker flicka...
-...och du är vackrast i rummet. -Tack, Cornelia.
Lucy, jag vill att du ska ha roligt ikväll.
-Det har jag tänkt. -Jag vet att det är nytt för dig.
Det borde det inte vara. Du hör hemma här, och kanske även med min bror.
Men jag vill inte att du blir förkrossad när det är över.
-Och du tror att det kommer ett slut. -Du vet hur mycket jag tycker om dig.
Jag säger det för din egen skull.
Du är en oskyldig flicka och jag vill inte att du ska bedåras av honom-
-och ge upp nånting för att du tror på en framtid.
-Varför skulle det inte finnas en? -Av en oändlig mängd anledningar.
Och jag kan se att du börjat hoppas.
Det är nog Henrys förhoppningar som är höga just nu.
Min far har förväntningar på sina barn.
På vem jag skulle gifta mig med, och även på Henry.
Det tror jag säkert att han har. Ursäkta mig.
-Det är bäst att jag tycker om den. -Annars ordnar jag nåt annat.
Titta.
Tack.
-Alla tittar på mig. -Varför skulle de inte göra det?
Du är vacker.
Jag är en underlighet.
Men det struntar jag i. Jag älskar att få vara vid din sida igen.
Vänj dig vid det, för jag tänker ta med dig överallt.
-God afton. Så trevligt att se dig. -Likaledes.
-Min hustru Opal. -Ett nöje.
Skål för en förtjusande kväll.
God afton, allesammans.
Å Knickerbockers och damernas balkommittés vägnar-
-vill vi tacka er alla för att ni kom och för att ni bidragit så generöst.
Jag frågade min make Herman vad som skulle göra kvällen speciell-
-och han sa whisky.
Istället börjar vi med underhållning. De är berömda i hela landet-
-och vissa av er har sett dem på Koster and Bial's Music Hall.
Snart uppträder de på Broadway i "In Dahomey".
De ursprungliga "Cakewalkers", de äkta svartingarna: Williams & Walker!
Jajamän, vi är två äkta svartingar.
Här under finns inget elfenben, bara droppande choklad.
-Visst har du ungar? -Jo då.
Jag döpte allihop efter blommor: Lillie, Rose och min son Artificial.
-Visst har du jobb? -Ett hemskt.
Men det sägs att även såna yrken har stunder av glädje, och det tror jag.
För om jag vore bödel eller dödgrävare-
-skulle jag säkerligen roas av att jobba åt vissa jag känner.
Tackar.
-En fin kväll. -Underbar.
-Är du tillräckligt varm, min kära? -Den sista sherryn håller mig igång.
-Algie! Vilken afton! -Den var spektakulär.
Jag är så glad att du är här hos oss och delar The Knick och dessa tider.
Ni har alltid varit som min familj.
Och jag förväntar mig några små från er väldigt snart.
Du har aldrig gjort mig besviken inom något annat område. Svik mig inte nu.
Hur ligger Algie till gällande det nya sjukhuset?
Jag berättade ju nyss hur jag känner. Jag har stöttat honom hela vägen.
-Får han en framträdande position? -Opal, det passar sig inte nu.
-Du förtjänar ett svar, Algernon. -Jag tror att vår vagn är här.
Han väntar säkert på er.
Kapten?
-Herregud... -Jag kämpar för dig, Algie.
Tro mig, det gör både Henry och jag.
Kan det bli så att jag inte får nån position alls på det nya sjukhuset?
Hur blir det med negerpatienter?
Vårt folk kan underhålla er och ni överöser dem med plattityder.
-Men ni skiljer er inte från resten. -Mrs Edwards, vi har hört nog.
-Ingen är mer generös än min make. -Mot vissa.
Jag finansierar inte sjukhuset ensam.
Och om ni måste veta så har jag inte råd med min egen del längre.
Jag är beroende av andra givare, och det är vad de vill.
Jag kunde ha gjort hundratals saker med pengarna-
-men jag ville hjälpa folk. Såvitt jag vet hjälper inte du någon alls.
Så du kanske förstår att jag inte vill stanna och utstå ditt förakt.
Jag är hemskt ledsen att jag har gjort dig besviken.
Jag ska göra allt jag kan för att säkerställa din position.
Victoria?
Du fördärvade min kväll.
-Jag ska göra vad jag kan, Jesse. -Det förväntar jag mig.
"De enda lejon jag tämjer är lejongap."
Du har ett annat yrke om du tröttnar på medicinen.
-Vi borde köpa biljetter till pjäsen. -Det vore väldigt roligt.
Här är vi, tillsammans igen.
-Är du förvånad? -Inte ett dugg.
-Eftersom inget förvånar dig. -Jag har aldrig älskat nån annan.
Det är nåt med Abigail Healey som har förtrollat mig totalt...
-...sen den första gång jag såg dig. -Hoppas att det inte var min näsa.
Finns det nåt mer du kan göra med den?
-Som vadå? -Räta ut den.
-Eller fixa den ojämna kanten här. -Stör det dig fortfarande så mycket?
Jag skulle vilja sätta mig över sånt, men...
Att vara på balen och se alla vackra kvinnor...
Trots alla dina komplimanger känns det inte rätt.
Jag vet att jag inte borde klaga. Den är mycket bättre än den var.
Jag ska undersöka saken. Det finns säkert nåt jag kan göra.
Men jag måste få säga att jag trivs utmärkt med den här.
-Vänta... -Vad är det för fel?
Gör jag dig illa? Ska jag ta det försiktigare?
Nu kan vi knulla på riktigt.
Luta dig tillbaka så ska jag visa vad jag tycker om.
Är inte det bättre?
Tack, Mr Fester.
Mr Wingo, detta tjänar som ert uppsägningsbrev...
-...och även som en försäkring. -Mot vad?
Jag vet hur er sort tänker. Ni kommer att söka möjligheter till hämnd.
Ett anonymt brev till styrelsen om hur jag har skött mina affärer.
Nu har ni nog ett hum om priset ni får betala för eventuell lösmynthet.
Idag sväljer ni bara några tänder. Imorgon kan det bli mycket värre.
Dra åt helvete!
-Vill ni prova det där igen? -Jag förstår.
Bra.
Vad skiljer detta ingrepp från andra?
Dr Edwards har utfört operationen många gånger tidigare.
Han är en av våra bästa läkare.
Det här var det sista stället jag väntade mig att se dig idag.
Jag missade en minstrel-föreställning på balen och vill inte missa en till.
Nu när jag har lagt det tvärgående snittet runt bråck och navel-
-ska jag nu fördjupa det till basen av bråckets intrång.
Syster Ryan, sug.
Jag måste nu frigöra musklerna fästa vid aponeurosmembranet-
-en halv tum i alla riktingar från bråcksäcken.
Musklerna tenderar att vara stela, så för att mildra det-
-ska jag injicera en tvåprocentig curare-lösning som avslappningsmedel.
Kanyl.
Jag delar nu fibrösa och peritoneala membranen med en cirkelrörelse.
Detta blottar innehållet och låter mig se om några inälvor finns där.
Dr Edwards, hans andning är snabb och ytlig.
-Kontrollera luftvägarna. Anafylax? -Nej, de är öppna.
Ingen rodnad eller svullnad vad jag kan se.
Ingen hjärtklappning, så det är ingen allergen.
Han har slutat andas.
-Låt mig tänka igenom det här. -Har han haft hjärtproblem förut?
-Nej, aldrig. -Det finns en svag puls.
Ingen andning.
Gör ingenting!
Se på musklerna, de är helt slappa.
Han kan ej kontrollera blåsan. Han är förlamad.
-Curaren? -Det är paralytiskt.
Jag gav honom bara en liten dos. Samma mängd som alltid.
Uppenbarligen inte. Du måste ha gett fel dos och gjort musklerna odugliga.
I synnerhet diafragman.
-Nej, det är inte möjligt. -Endast det kan förklara symtomen.
Fortsätter hjärtat slå så bör han klara sig när curaren slutat verka.
Vi får andas åt honom tills dess.
Den gode riddaren Gallinger rider till undsättning.
Fortsätt med bråcket. Jag håller honom vid liv under tiden.
Hur i helvete kunde det gå så fel? Och så fort?
Gallinger, av alla människor...
Den vite riddaren kom till undsättning.
Reportrarna älskade det.
Åh, vilken katastrof!
Vi försökte bevisa en sak men bevisade istället motsatsen.
Det ordnar sig, min älskade.
Vi kommer att ha bättre dagar.
Mycket bättre dagar...
Ripped and synced by ---===DBRETAiL===---